Rat ne donosi ništa dobro i ono sto se događalo u 2001. godini treba da služi kao primer kako ne treba raditi, počinje svoju priču Abedin Zimberi, učesnik u oružanom konfliktu pre 11 godina i poslanik u makedonskom Sobranju. Rat nam je doneo samo duševni bol, traumu, siromaštvo, vratili smo se 50 godina unazad.
"Političari prave taj rat, jer u njemu oni peru novac. Da smo mogli sav taj novac potrošen u ratu, kao i strane investicije date za obnovu srušenih kuća, uložiti u biznise ili u nešto pametno, Makedonija bi sad bila u Evropi. Bili bi ekonomski razvijeniji i ne verujem da bi tada neko nekoga pitao da li je Makedonac ili Albanac. Te greške ćemo plaćati ne samo mi, već i buduće generacije, zato što još uvek nema dovoljno pameti", ocenio je Zimberi.
Zimberi je u prvim godinama posle konflikta živeo kao podstanar u Kumanovu, jer mu je kuća u rodnom selu Slupčane bila srušena. U toj 2001. godini on i njegova porodica su bili veliki gubitnici, ističe on, dodajući da je igubio 10 članova porodice, a da je 32 povređeno, među kojima i njegov tada 13-godišnji sin.
"U toku rata mi je bila srušena kuća i prodavnica, propala je i zanatska radionica moje žene. Živeli smo kod rođaka, ali je bilo nepodnošljivo, pa smo otišli u Kumanovo kao podstanari. Te godine su bile teže nego u ratu. Bilo je dana kada nismo imali ni za hleb", priča Zemberi.
Svako ko uperi oružje nikada neće imati sna
Sada su se on i njegova porodica vratili u njihovu još do kraja neobnovljenu kuću u Slupčanu, koju sam gradio sa sinovima. Rat je bio uzaludan, kaže Abedin.
"Samo oni što su ga počeli došli su na vlast i napravili su velike pare, a učesnici i žrtve su ostali i bez para i bez nade za život. Od rata pa do sada nije rešen nijedan problem, uništene su i neke stvari koje smo imali ranije", naveo je on.
Zimberi priča da su ga njegovi sinovi na početku pitali zasto oni nemaju nista, a da neka deca imaju sve.
"Ali, sada su oni odrasli, pa su shvatili da je poštenje važnije od svega. Naučili su da sami zarađuju i iako je život težak, bolje je nego svoju decu hraniti od tuđe krvi. To je prokleto, jer verujem da Bog vidi sve", kaže Abedin.
"Makedonija i svi ljudi koji žive u njoj su najveći gubitnici i žrtve. I neka niko ne misli da će dobiti Makedonci ako ubiju Albance, ili da će živeti bolje ako Albanci ubiju Makedonce. Svako ko uperi oružje ka drugom, nikad neće imati sna", rekao je Abedin Zimberi.
Ova priča o učesniku u oruzanom konfliktu u Makedoniji u 2001. je još uvek aktuelna, jer se poslednjih nekoliko meseci desilo mnogo međuetničkih incidenata, koji su ponovo podigli tenzije i podsetili na sve ono što se događalo pre 11 godina.
U subotu u Skoplju je održan Marš mira, na kome je nekoliko hiljada ljudi svih nacionalnosti uputilo poruku za mir i život bez nasilja.
"Političari prave taj rat, jer u njemu oni peru novac. Da smo mogli sav taj novac potrošen u ratu, kao i strane investicije date za obnovu srušenih kuća, uložiti u biznise ili u nešto pametno, Makedonija bi sad bila u Evropi. Bili bi ekonomski razvijeniji i ne verujem da bi tada neko nekoga pitao da li je Makedonac ili Albanac. Te greške ćemo plaćati ne samo mi, već i buduće generacije, zato što još uvek nema dovoljno pameti", ocenio je Zimberi.
Zimberi je u prvim godinama posle konflikta živeo kao podstanar u Kumanovu, jer mu je kuća u rodnom selu Slupčane bila srušena. U toj 2001. godini on i njegova porodica su bili veliki gubitnici, ističe on, dodajući da je igubio 10 članova porodice, a da je 32 povređeno, među kojima i njegov tada 13-godišnji sin.
"U toku rata mi je bila srušena kuća i prodavnica, propala je i zanatska radionica moje žene. Živeli smo kod rođaka, ali je bilo nepodnošljivo, pa smo otišli u Kumanovo kao podstanari. Te godine su bile teže nego u ratu. Bilo je dana kada nismo imali ni za hleb", priča Zemberi.
Svako ko uperi oružje nikada neće imati sna
Sada su se on i njegova porodica vratili u njihovu još do kraja neobnovljenu kuću u Slupčanu, koju sam gradio sa sinovima. Rat je bio uzaludan, kaže Abedin.
"Samo oni što su ga počeli došli su na vlast i napravili su velike pare, a učesnici i žrtve su ostali i bez para i bez nade za život. Od rata pa do sada nije rešen nijedan problem, uništene su i neke stvari koje smo imali ranije", naveo je on.
Marš mira u Skoplju, 17. mart 2012.
Zimberi priča da su ga njegovi sinovi na početku pitali zasto oni nemaju nista, a da neka deca imaju sve.
"Ali, sada su oni odrasli, pa su shvatili da je poštenje važnije od svega. Naučili su da sami zarađuju i iako je život težak, bolje je nego svoju decu hraniti od tuđe krvi. To je prokleto, jer verujem da Bog vidi sve", kaže Abedin.
"Makedonija i svi ljudi koji žive u njoj su najveći gubitnici i žrtve. I neka niko ne misli da će dobiti Makedonci ako ubiju Albance, ili da će živeti bolje ako Albanci ubiju Makedonce. Svako ko uperi oružje ka drugom, nikad neće imati sna", rekao je Abedin Zimberi.
Ova priča o učesniku u oruzanom konfliktu u Makedoniji u 2001. je još uvek aktuelna, jer se poslednjih nekoliko meseci desilo mnogo međuetničkih incidenata, koji su ponovo podigli tenzije i podsetili na sve ono što se događalo pre 11 godina.
U subotu u Skoplju je održan Marš mira, na kome je nekoliko hiljada ljudi svih nacionalnosti uputilo poruku za mir i život bez nasilja.